‫נוסע למקום חם?
‫כן.
‫יש לך מחשב נייד או אייפד בתיק?
‫-לא. ‫-תודה.
‫רגליים על הסימון וידיים למעלה, אדוני.
‫צא, אדוני.
‫בדיקה פיזית מהירה. תעשה ככה, בבקשה.
‫תודה רבה.
‫חברת התעופה פקיסטן אינטרנשונל,
‫טיסה פי-קיי-891,
‫איסוף מזוודות במסוע מספר חמש.
‫חברת התעופה פקיסטן אינטרנשונל...
‫לאהור, פקיסטן
‫עצור לי כאן. זה בסדר.
‫היי, אתה יכול לעצור כאן.
‫רישיון, בבקשה?
‫תודה.
‫לכמה זמן תרצה את המכונית, מר ארוואן?
‫לשבועיים.
‫-ואיפה תחזיר אותה? ‫-כאן.
‫בסדר.
‫תרצה ביטוח מלא, מר ארוואן?
‫כן.
‫דארה אדם חל
‫מחוז הספר קוהאט, פקיסטן
‫-אפשר להיכנס? ‫-כן, אדוני.
‫-אתה מדבר אנגלית? ‫-כן.
‫אפשר לנסות אקדח?
‫-אפשר לראות? ‫-כן.
‫הוא כבד.
‫זה נחמד.
‫יש לך עוד אחד כזה?
‫-יש לך שניים? ‫-כן.
‫עצור ‫משטרת התנועה
‫מצטער, אני לא מבין.
‫רישיונות? כן, יש לי רישיונות.
‫פייסלאבאד, פקיסטן
‫יש לך נייר דבק? סרט הדבקה?
‫משהו חזק.
‫-כמה עולה המזוודה? ‫-שלושת אלפים.
‫-אתה רוצה מכונית עם נהג? ‫-נהיגה עצמית.
‫-לכמה ימים? ‫-עשרה.
‫רישיון, בבקשה.
‫תודה, מר מאליק.
‫יאנגאנבאד, פקיסטן
‫סע, סע, סע.
‫-סליחה? ‫-כן, אדוני.
‫-שלום, אתה מדבר אנגלית? ‫-כן. קצת. מצטער.
‫-באת לחתונה? ‫-כן, כן.
‫בוא, בוא, בוא. רגע, רגע, רגע.
‫בוא, בוא, בוא.
‫עוסמן.
‫זה יוסוף, בן הדוד של אבו.
‫אני אסיף, ידיד של סמירה.
‫ידיד של חסן, בעצם.
‫אחיה. מהאוניברסיטה.
‫תודה.
‫סמירה והמשפחה שלה עוד לא הגיעו,
‫אחרת הם היו באים לקבל את פניך.
‫אין בעיה.
‫בן כמה אתה?
‫אני בן 12.
‫הגענו למעלה.
‫איפה הבית של סמירה?
‫שם. זה הבית של דוד שלה.
‫-אתה גר בלסטר? ‫-סליחה?
‫אתה גר בלסטר?
‫גרתי שם פעם.
‫אני רוצה לגור שם.
‫למה?
‫לסטר סיטי.
‫ריאד מהרז.
‫-היית פעם באנגליה? ‫-לא, אבל כל בני הדודים שלי גרים שם.
‫-בלסטר? ‫-כן.
‫היא יפה?
‫כן. יפה מאוד.
‫מה הוא אמר?
‫הוא שואל למה ההורים שלך ‫לא לימדו אותך לדבר פנג'אבי.
‫אני תלמיד גרוע.
‫-איך...? מוצא חן בעיניך? ‫-זה טעים.
‫טעים מאוד. כן, כן. האוכל.
‫יותר מדי אוכל. טעים מאוד.
‫שלום. היי.
‫-סלח לי, סליחה. ‫-שלום.
‫עליי לנסוע לשאלקוט. ‫אני זקוק למכונית שלי.
‫בסדר, בסדר, בסדר. אני זוכר.
‫-ההונדה הכסופה, כן? ‫-בוא, בוא, בוא. כן.
‫היי. אתה מוכר סיגריות?
‫משהו לעשן.
‫היי.
‫אתה מדבר אנגלית?
‫יש לך מצית?
‫כן, מצית. תודה.
‫תודה.
‫בית גדול, אה?
‫כולם ישנים שם?
‫סמירה?
‫ישנה שם?
‫אתה כאן כל הלילה?
‫אתה ישן כאן?
‫תודה. תודה.
‫אל תוציאי הגה, לעזאזל.
‫אם תעשי רעש, אנשים ייהרגו.
‫תהיי בשקט, לעזאזל.
‫תראי לי את הידיים שלך.
‫עכשיו קומי, לעזאזל.
‫תעצרי.
‫בואי. בואי.
‫טוב, בואי. אל תוציאי הגה, לעזאזל.
‫רוצי. רוצי.
‫-רוצי, קדימה. ‫-היי.
‫היי, היי, היי.
‫תוריד את הרובה.
‫תעשה כאילו לא ראית אותי, ‫ושום דבר לא יקרה.
‫שום דבר לא יקרה, בסדר?
‫בדיוק.
‫בלי לחץ.
‫חרא.
‫לעזאזל.
‫טוב. רוצי. רוצי! רוצי. קדימה.
‫רוצי.
‫רוצי. לכאן, לכאן.
‫זהו.
‫רוצי.
‫לא. לא. לא!
‫לא. לא! לא!
‫תן לי לצאת!
‫-היי, היי. תשתקי, לעזאזל. היי. ‫-לא! מה אתה עושה?
‫מצטער על הנסיעה הלא נוחה, בסדר? ‫אני מוציא אותך. אל תצעקי.
‫אין כאן אף אחד. אכניס אותך לאוטו, ‫אבל אל תצעקי.
‫אם תצעקי, ‫את תחזרי לתא המטען הארור, הבנת?
‫-הבנת? ‫-כן.
‫טוב, קומי.
‫קדימה, מהר. לכאן.
‫אני אוריד לך את הדבק ‫בתנאי שלא תצעקי.
‫-תוריד גם את הכיסוי והאזיקונים. ‫-לא.
‫-למה לא? ‫-את יודעת מי שלח אותי?
‫-דיפש? ‫-יפה.
‫-תשכבי! תשכבי! ‫-תוריד את הכיסוי!
‫תוריד לי את הכיסוי! לעזאזל.
‫טוב, עוד שעתיים נהיה בלאהור.
‫יש לך שעתיים להחליט ‫אם את רוצה להיות עם דיפש.
‫אם לא, אני אוריד אותך לצד הדרך.
‫תוכלי לחזור למשפחה שלך ‫עד ארוחת הצהריים, והלילה תתחתני.
‫אם תלכי עם דיפש, ‫תמיד תצטרכי לברוח. מה את רוצה?
‫-מה את רוצה?! ‫-אני לא רוצה להתחתן.
‫בקרוב נגיע ללאהור.
‫את בטוחה שאת רוצה לחזור לדיפש?
‫כן.
‫מלון אג'ווה
‫אני אוריד לך את הכיסוי.
‫תסתובבי.
‫מי אתה?
‫את מריאם זמאן. אני פייסל, אחיך.
‫המשפחה שלנו מקראצ'י. נולדנו בלונדון.
‫אנחנו בקושי מדברים אורדו. הבנת?
‫-הבנת? ‫-כן.
‫אנחנו נוסעים לבקר ‫במקדש המוזהב באמריצאר,
‫ומשם נמשיך לדלהי ולרג'סטאן
‫לפני שניסע לפגוש חברים מלונדון בגואה.
‫זה הדרכון שלך.
‫תנעלי את הכפכפים.
‫קדימה, תחליפי בגדים.
‫שדה התעופה
‫-היי. ‫-היי.
‫-אני צריך מונית לגבול. ‫-לגבול?
‫-כן. ‫-לגבול עם הודו?
‫בבקשה.
‫הגבול נפתח עוד שעה.
‫הרגת אותו?
‫את מי?
‫את זה שירית בו.
‫אולי.
‫רוצים להמיר רופי הודי? ‫רוצים להמיר רופי הודי?
‫-לא. לא, לא, לא. ‫-רוצים להמיר...?
‫-בבקשה. בבקשה. זה בסדר. ‫-רוצים...?
‫רוצים להמיר רופי הודי? ‫רוצים להמיר רופי הודי?
‫קדימה, בואי נלך.
‫כדאי שתתעטפי בצעיף.
‫תודה.
‫אנחנו מאנגליה, ואנחנו נוסעים ‫לאמריצאר. למקדש המוזהב.
‫דרכון בבקשה, אדוני?
‫שם, אדוני?
‫פייסל זמאן.
‫בבקשה. תודה.
‫-שם, גברתי? ‫-מריאם זמאן.
‫תודה, גברתי.
‫משמר הגבול
‫אדוני! אדוני! אמריצאר!
‫-אדוני, 500 רופי, אדוני. ‫-כמה?
‫אדוני, המכונית מוכנה. ‫בוא איתי. תן לי את המזוודה.
‫לא. מאנגליה.
‫לא, הזמנו חדר במלון. ‫פשוט קח אותנו למקדש המוזהב.
‫טוב.
‫אמריצאר, הודו
‫-היי. ‫-ברוך הבא, אדוני.
‫-בוקר טוב, גברתי. ‫-בוקר טוב.
‫-יש לנו הזמנה. ‫-דרכון, בבקשה?
‫כן, אין בעיה.
‫אנחנו אמורים להיפגש עם חבר. ‫אבובאקר חאן?
‫-רק רגע, אדוני. ‫-תודה.
‫יש לנו הזמנה על שמו, אדוני, ‫אבל הוא עוד לא הגיע.
‫הדרכון שלך.
‫כן?
‫היי.
‫אני יוצא. תישארי כאן.
‫לאן אני יכולה כבר ללכת?
‫-היי. ‫-שלום.
‫אני רוצה את הטלפון הכי זול שיש לך.
‫-הכי זול? ‫-כן.
‫שמונה מאות.
‫שם מוכרים אותו בפחות.
‫-שבע מאות. ‫-תן לי ב-500 ואני אקח חמישה.
‫-חמישה. ‫-יש לך כרטיסי סים?
‫-כרטיסי סים. בינלאומיים? ‫-כן.
‫-יש. כמה? ‫-עשרה.
‫-עשרה.
‫יו, הגעתם לדיפש ומן הסתם, ‫אני עסוק כרגע.
‫אבל כשתשמעו את הצפצוף, ‫אתם יודעים מה לעשות.
‫-רוצה קצת? ‫-לא.
‫ממתי את מכירה אותו?
‫נפגשנו בקולג'.
‫לפני ארבע שנים.
‫את בוטחת בו?
‫כן.
‫זה המספר שלו שיש לי.
‫את מכירה מספרים אחרים?
‫זה הנייד שלו באנגליה.
‫יש לו גם נייד הודי.
‫הוא בטח שמור בטלפון שלי, אבל... ‫אוי, הוא נשאר ביאנגאנבאד.
‫היי.
‫אסור לעשן כאן, אדוני.
‫מצטער.
‫-הלו? ‫-איפה אתה?
‫-סליחה, מי זה? ‫-אתה יודע מי אני.
‫היית אמור לפגוש אותי הבוקר.
‫איפה אתה?
‫אני... תקוע בלונדון.
‫למה?
‫כולם בסדר?
‫כן. מה... למה אתה לא כאן?
‫יש הרבה דברים שאני צריך לטפל בהם.
‫על מה אתה מדבר, לעזאזל?
‫תקשיב, יש לי כרטיס. ‫אני אגיע להודו מחר.
‫ניפגש בדלהי.
‫מה זאת אומרת, "ניפגש בדלהי"? ‫היינו אמורים להיפגש כאן.
‫אני לא יכול לדבר עכשיו. ‫מי שאיתך בסדר?
‫-כן, היא בסדר. ‫-יופי.
‫יופי.
‫היי.
‫אנחנו צריכים לזוז.
‫לאן?
‫אנחנו עולים על רכבת לדלהי.
‫דיפש יפגוש אותנו שם. בואי.
‫שלום, כמה עולה כרטיס לדלהי?
‫דלהי.
‫הרכבת הישירה של שבע בבוקר ‫לדלהי יוצאת מרציף חמש.
‫-לעזאזל. קדימה. ‫-הרכבת של שבע לדלהי, מרציף חמש.
‫מהר! בוא!
‫זוז, זוז, זוז!
‫בוא.
‫אלוהים. בסדר.
‫מאיפה אתה מכיר את דיפש?
‫לא נפגשנו אף פעם.
‫כמה משלמים לך?
‫חמשת אלפים מקדמה.
‫עשרת אלפים בגמר המשימה.
‫בדלהי אנחנו נחלוק חדר,
‫כבעל ואישה.
‫למה?
‫אני רוצה לשנות שם.
‫יש לי רק דרכון אחד בשבילך. ‫אם נגיד שאת אשתי, יסתכלו רק בשלי.
‫וזה יחסוך כסף.
‫בסדר.
‫פאהרגנג', דלהי
‫-ערב טוב, אדוני. ‫-היי.
‫-אפשר לקבל חדר זוגי? ‫-כן, אדוני. חדר זוגי.
‫-תן לי דרכון. ‫-אין בעיה.
‫-אדם אחד בחדר? ‫-שנינו.
‫תודה, מר סאדיק.
‫-לילה טוב. ‫-לילה טוב.
‫יו, הגעתם לדיפש ומן הסתם, ‫אני עסוק כרגע.
‫אבל כשתשמעו את הצפצוף...
‫היי.
‫היי, אל תתקשר לטלפון האנגלי שלי.
‫בסדר? זה המספר המקומי שלי.
‫איפה אתה?
‫אני בדלהי.
‫פגוש אותי במלון קרישנה בפאהרגנג' ‫עוד שעה, בסדר?
‫הרגת מישהו.
‫-אולי. ‫-אולי?
‫זה מופיע בעיתונים הארורים. ‫זה מופיע בעיתונים האנגליים.
‫תראה, הוא התכוון לירות בי. ‫או בחברה שלך.
‫זה דיפש? תן לי... ‫תן לי לדבר איתו.
‫הלו? דיפש?
‫-דיפש! ‫-סמירה.
‫איפה אתה?
‫אני כאן. אני כאן. אני בא, בסדר?
‫מה קורה? היית אמור להיות באמריצאר!
‫-אני יודע, אני יודע. אבל אני כאן, נכון? ‫-איפה?
‫-אני חייב לנתק. אבל אני אגיע. ‫-לא.
‫-בסדר? תאמיני לי. ‫-דיפש, תקשיב... לעזאזל!
‫-מה קורה? ‫-דיפש מפחד.
‫תישארי כאן.
‫יש לי ברירה?
‫-אני רוצה להשתמש באינטרנט. ‫-כן?
‫-באינטרנט. ‫-כן.
‫אישה בריטית נחטפה בפנג'אב
‫משטרת פקיסטן
‫פאהד חסני נהרג במהלך החטיפה
‫הלו?
‫-חולצה יפה. ‫-איפה אתה?
‫-תמשיך ללכת ברחוב, בצד שמאל. ‫-ואז?
‫ואז תחצה ותיכנס למסעדה ‫שנקראת "הלו וג'טריאן".
‫בסדר. רק למה לא אמרת לי קודם?
‫שב עם הגב לרחוב. ‫תזמין לי תה. אני אבוא.
‫שלום, איש גדול.
‫-הבאת את הכסף? ‫-כן.
‫-אני אבדוק. אם זה בסדר, אתקשר אליך. ‫-הכול שם, אל תדאג.
‫אקבע מקום למפגש שלך עם סמירה.
‫לא.
‫-מה זאת אומרת? ‫-אתה הרגת מישהו.
‫זה מופיע בעיתונים. ‫המשטרה מחפשת אותה.
‫-כמה זמן לדעתך ייקח להם למצוא אותנו? ‫-היית צריך לחשוב על זה.
‫לא. היית צריך לעשות ‫את העבודה שלך, לעזאזל.
‫זאת היתה אמורה להיות חטיפה אקראית.
‫היא נעלמת.
‫נכון?
‫קח אותה בחזרה לפקיסטן.
‫זרוק אותה בקראצ'י או באסלאמאבאד.
‫אני משאיר את זה לשיקולך.
‫הכול חוזר למסלולו.
‫זה מוסיף הרבה עבודה.
‫הכול זה כסף ארור בשבילך, מה?
‫עשרים.
‫אני אתן לך עשרים אלף.
‫הכסף כאן אצלך?
‫לא, אבל אני יכול להביא אותו.
‫היי.
‫איפה הוא?
‫הוא לא רוצה לראות אותך.
‫מה זאת אומרת?
‫כמו שאמרתי, הוא מפחד.
‫מפחד ממה?
‫-אני אבדוק. אם זה בסדר, אתקשר אליך. ‫-הכול שם, אל תדאג.
‫אקבע מקום למפגש שלך עם סמירה.
‫לא.
‫-מה זאת אומרת? ‫-אתה הרגת מישהו.
‫זה מופיע בעיתונים. ‫המשטרה מחפשת אותה.
‫-כמה זמן לדעתך ייקח להם למצוא אותנו? ‫-היית צריך לחשוב על זה.
‫לא. היית צריך לעשות ‫את העבודה שלך, לעזאזל.
‫זאת היתה אמורה להיות חטיפה אקראית.
‫היא נעלמת. נכון?
‫קח אותה בחזרה לפקיסטן.
‫זרוק אותה בקראצ'י או באסלאמאבאד.
‫אני משאיר את זה לשיקולך.
‫הכול חוזר למסלולו.
‫צר לי.
‫את יכולה להגיד שלא ראית אף אחד.
‫שזרקו אותך בפקיסטן, ‫ואין לך מושג איך הגעת לשם.
‫אולי התכוונו לדרוש כופר ובסוף נבהלו,
‫אז החליטו להיפטר ממך.
‫או שאני יכולה לספר להם ‫שאתה חטפת אותי,
‫למסור להם תיאור שלך ‫ולהגיד שדיפש שילם לך.
‫את לא חושבת שדיפש יגלה להם ‫שגם את היית בעסק?
‫אז אחזור למשפחה שלי ואתחתן?
‫זאת החלטה שלך.
‫לא, ממש לא.
‫זה בדיוק העניין.
‫אני הולך להביא לך אוכל.
‫ויסקי.
‫היי, זה ג'יי.
‫היי, ג'יי. מה העניינים?
‫אני צריך תעודת זהות, גבר.
‫בשבילך?
‫-לא, בשביל בחורה. ‫-איפה אתה? בלונדון?
‫לא, אני בהודו.
‫-היא אנגלייה? ‫-הודית.
‫אה, בסדר.
‫אני מכיר מישהו שיכול לעזור. איפה אתה?
‫בדלהי.
‫הוא בג'איפור. זאת בעיה בשבילך?
‫-ג'איפור? ‫-כן.
‫בסדר.
‫-כמה זה עולה? ‫-11,500.
‫קיבלת את העשרים אלף?
‫-כן. ‫-יופי.
‫תשכור רכב שטח. משהו מרשים.
‫סע לג'איפור.
‫תשכור חדר במלון גדול. ‫שיהיה יקר. ברשת מלונות.
‫רגע, למה לג'איפור?
‫פשוט תעשה את זה.
‫-היי. ‫-הבאתי לך בגדים.
‫אני צריך שתמדדי אחד מהם.
‫למה?
‫-אני צריך לצלם אותך. ‫-בשביל מה?
‫בשביל תעודת הזהות שלך.
‫בסדר.
‫נראה טוב. תעמדי שם.
‫תאספי את השיער למעלה.
‫אל תזוזי.
‫טוב.
‫-מוצא חן בעינייך? ‫-כן.
‫רוצה לצאת, לנשום קצת אוויר?
‫כן.
‫-רוצה ויסקי? ‫-לא.
‫אתה ממסטל אותי עכשיו?
‫זה עוזר כשמתוחים.
‫בגלל זה אתה מעשן?
‫מה תכננתם לעשות?
‫טוב...
‫דיפש עובד עם תכשיטים.
‫אבנים יקרות. זה העסק המשפחתי שלו.
‫הוא סיפר למשפחה שלו ‫שהוא מתכוון לנסוע להודו
‫לחופשה או טיול או משהו.
‫הוא התכוון להתנתק לשישה חודשים.
‫המשפחה שומרת את האבנים בכספת ‫עד שמגיע לקוח,
‫ולדיפש היתה גישה לכספת.
‫אז הוא הכין אבנים מזויפות ברמה טובה,
‫מספיק טובה כדי שאף אחד לא יגלה ‫את הזיוף כל עוד אין מכירה.
‫התוכנית היתה שהוא יביא ‫את האבנים לכאן,
‫ואנחנו ניעלם.
‫נמכור את האבנים ונחיה מהכסף הזה.
‫זה נועז.
‫-היי. ‫-צריך לזוז.
‫לאן?
‫לג'איפור.
‫לא רע בשביל מאה רופי.
‫-נראה טוב. ‫-נכון?
‫ג'איפור, רג'סטאן
‫-יש לכם אינטרנט אלחוטי? ‫-כן.
‫-אקח חדר אחד, בבקשה. ‫-אפשר לראות דרכון, בבקשה?
‫תודה, מר סאדיק.
‫המשטרה שומרת על כל כיווני החקירה ‫פתוחים בפרשת החטיפה בפקיסטן
‫כמה אנשים ידעו עלייך ועל דיפש?
‫אף אחד לא ידע על התוכנית. ‫אני לא סיפרתי לאף אחד.
‫אבל כמה אנשים ידעו ‫שאת והוא מאוהבים?
‫החברים שלנו ידעו, ‫אבל מהמשפחות שמרנו את זה בסוד.
‫למה שלא ירצו שתתחתני איתו? ‫הוא ילד עשיר.
‫הוא לא מוסלמי. הוא לא מפנג'אב. ‫הוא לא מפקיסטן. הוא הודי.
‫אפשר לראות?
‫אני לא חוזרת בלי לראות אותו.
‫היי. סליחה, אני מחפש את ניטין.
‫-כן, זה אני. ‫-אני חבר של סמי.
‫-היי. ‫-נעים מאוד.
‫-בוא תיכנס. ‫-תודה.
‫תודה.
‫עד כמה הם טובים?
‫תעודת הזהות ההודית בסדר.
‫זאת בחורה אמיתית, והיא מתה.
‫היא טובה למלונות, מקומות עבודה, ‫במשטרה, אולי גם בחברות תעופה.
‫הדרכון לא משהו.
‫אולי יעבור במלונות ואצל שוטרי תנועה.
‫לא במעברי גבול?
‫אולי במעברים יבשתיים,
‫בשעת לילה מאוחרת...
‫בתוספת שוחד.
‫אתה רוצה אשרה לאנשהו?
‫לפקיסטן?
‫כן.
‫אם היית תייר עשיר
‫שרוצה להתנתק מהכול ‫באיזה מלון נחמד כאן בסביבה,
‫-לאן היית הולך? ‫-"סמוד".
‫הוא מבודד, שקט.
‫ימצא חן בעיניך.
‫-איפה אתה? ‫-בג'איפור.
‫הבאת את הכסף?
‫כן.
‫טוב, תאסוף אותי בשער הגאט ‫עוד חצי שעה.
‫-באיזה צבע המכונית שלך? ‫-שחור. מרצדס.
‫מאיפה הם השיגו את השם שלי, לעזאזל?
‫הם כנראה שאלו מישהו. ‫למה שלא ישיגו את השם שלך?
‫הכסף אצלך?
‫-יש כאן רק עשרת אלפים. ‫-כן, חצי עכשיו, חצי אחר כך.
‫אני לעולם לא אראה אותך אחרי זה.
‫ואתה לא רוצה לראות אותי. ‫אז אני צריך את כל הכסף שלי עכשיו.
‫בסדר. אני יכול להשיג אותו עד מחר.
‫יופי.
‫תזמין לך חדר ב"סמוד פאלאס".
‫-במלון שלך מכירים את המקום. ‫-למה?
‫סמירה רוצה לפגוש אותך.
‫אלוהים. לא.
‫היא לא מוכנה לחזור לפקיסטן ‫בלי להיפגש איתך.
‫לא! לא.
‫אני צריך שהיא תשתף פעולה כדי שאוכל ‫להחזיר אותה לשם. עליך לפגוש אותה.
‫תוריד אותי כאן, ותהיה מוכן ‫לצאת מהמלון מחר בעשר בבוקר.
‫ותביא את הכסף.
‫איפה היית?
‫עם דיפש.
‫הוא ייפגש איתך מחר.
‫זה בשבילך.
‫מה התוכנית?
‫אין לי תוכנית.
‫מלון רויאל סאנשיין
‫אפשר לצאת לארוחת בוקר?
‫בטח.
‫אנחנו בכל מקרה עוזבים.
‫-טעים? ‫-מעולה.
‫היית בהודו לפני זה?
‫אני מתה עליה.
‫במיוחד על הדרום. הוא מדהים.
‫ההורים שלך הרשו לך לנסוע לכאן?
‫באתי כשלמדתי באוניברסיטה.
‫עם חברות.
‫מה למדת?
‫רוקחות.
‫זאת עבודה טובה, יציבה.
‫ואז ירדת מהפסים.
‫הם התחרפנו עוד לפניי.
‫אחר כך גם אני התחרפנתי.
‫שבי מקדימה.
‫-היי, מותק. ‫-איפה היית, לעזאזל?
‫מותק, היה בלגן. ‫ניסיתי לפתור כמה בעיות.
‫כן, כן. בטח.
‫-לאן נוסעים? ‫-ל"סמוד".
‫את נראית טוב, חומד.
‫חיי הפשע עושים לך טוב.
‫כל הקטע הזה של בוני וקלייד.
‫-הבאת לי את הכסף? ‫-אלוהים אדירים.
‫אתה כמו תקליט שרוט, גבר.
‫כן, הבאתי לך את הכסף.
‫אפשר שנדבר רגע בארבע עיניים?
‫בטח.
‫-תעצור רגע בצד. ‫-לא.
‫אמרתי לך לעצור, עכשיו.
‫-עכשיו! קדימה! ‫-בסדר, בסדר.
‫תן לי את הכסף.
‫כסף, כסף, כסף.
‫קח אותו.
‫אשאיר אתכם לבד לרגע, זוג אוהבים.
‫מה הבעיה שלך?
‫אתה חושב שאני לא יודעת מה קורה?
‫אתה חושב שאני לא יודעת מה אמרת לו?
‫איזה שטויות הוא פמפם לך?
‫אני מכירה אותך. ‫אני יודעת שאתה מסבן אותי, בסדר?
‫-תגיד את האמת. ‫-את חייבת לחזור.
‫-לא. לא. ‫-כן, את חייבת.
‫-המשטרה מחפשת אותי. ‫-אה, באמת?
‫-כן. ‫-מגיע לך.
‫-מגיע לי? ‫-כן, מה חשבת לעצמך?
‫שאני איחטף ואף אחד לא ישים לב? ‫אף אחד לא יתרגש?
‫כמו איזו מתיחה של סטודנטים?
‫פשוט לא תיארתי לעצמי ‫שהוא יהרוג מישהו, לעזאזל.
‫-זאת לא אשמתי. ‫-גם לא אשמתי.
‫חתיכת מטומטם.
‫-לעזאזל. לעזאזל. ‫-אתה משלם עוד כסף כדי לשלוח אותי
‫בחזרה לנישואים המחורבנים האלה ‫בפקיסטן כאילו שאני מזוודה אבודה.
‫-אני אהרוג אותך. אני אהרוג אותך! ‫-שלא תעזי... אל תגעי בי!
‫-תפסיקי כבר, חתיכת... ‫-היי, צא החוצה. צא החוצה, לעזאזל!
‫צא, לעזאזל.
‫-בסדר. ‫-סתום כבר!
‫קדימה, לך!
‫-היא פשוט משוגעת. ‫-סתום את הפה.
‫היא משוגעת, טוב?
‫-איפה התכשיטים? ‫-איזה תכשיטים?
‫-האבנים. ‫-אילו אבנים ארורות?
‫זה מה שהיא סיפרה לך, לעזאזל?
‫ואתה האמנת לה? ‫בחיי, אתה יותר טיפש ממה שחשבתי.
‫חשבתי שאתה אוהב אותה.
‫היא חתיכת נחש.
‫נו, באמת.
‫יש לה קטעים משוגעים. ‫זה מצא חן בעיניי. התלהבתי.
‫אבל תמיד יש לה איזה אינטרס.
‫אז אולי לא כדאי ‫שאני אחזיר אותה לפקיסטן?
‫יותר מדי צרות.
‫אתה לקחת את הכסף.
‫לעזאזל.
‫לעזאזל!
‫הוא מת?
‫כן.
‫אתה מתכוון להרוג אותי?
‫זה היה רצוי.
‫אפשר לבטוח בך?
‫לא.
‫אני מציעה לך עסקה, טוב?
‫נתחלק בתכשיטים חצי-חצי,
‫ניפטר מדיפש...
‫וכל אחד מאיתנו ילך לדרכו.
‫בסדר.
‫תני לי לראות.
‫מה התוכנית?
‫אפשר לשים אותו באוטו,
‫לדרדר אותו מהכביש איפשהו. ‫שזה ייראה כמו תאונה.
‫אבל אותי ימשיכו לחפש.
‫הדרכון שלו אצלך?
‫הוא באוטו.
‫אני נוסע להביא דלק. חכי כאן.
‫תן לי את התיק שלי.
‫ניטין. זה חבר של סמי.
‫כן, יש לי משהו בשבילך.
‫כמה זה עולה?
‫לאן אנחנו נוסעים?
‫נלון הלילה ב"סמוד פאלאס".
‫אני אהיה דיפש.
‫נדאג שיידעו שאנחנו נוסעים לנפאל.
‫אבל במקום זה ניסע דרומה.
‫ערב טוב, אדוני.
‫-שב, בבקשה. ‫-תודה. הזמנתי חדר.
‫דיפש נאייר.
‫-אפשר לקבל דרכון, בבקשה? ‫-כן, בוודאי.
‫אני הולך לבריכה.
‫בסדר.
‫ערב טוב.
‫-היי, ערב טוב, אדוני. ‫-אפשר להציץ במפה?
‫-כן, בבקשה. ‫-תודה.
‫תוכל להראות לי את הדרך הכי טובה ‫להגיע לנפאל?
‫לאן בנפאל?
‫-לקטמנדו. ‫-בסדר.
‫-שירות חדרים. ‫-שלום, אפשר לקבל סט תפירה, בבקשה?
‫-אמור להיות לך סט כזה בחדר. ‫-איפה בחדר?
‫כדי להגיע לקטמנדו, ‫אתה צריך לעבור דרך לקנאו.
‫מצאתי. תודה.
‫לא, תודה. אני אעשה את זה. תודה.
‫קניתי בגד ים. חשבתי שכדאי שניראה ‫כאילו אנחנו בחופשה זוגית.
‫לאן אתה הולך?
‫הגיע הזמן לזוז.
‫לאן נוסעים היום?
‫תחנה ראשונה, ג'איפור. אחר כך לגואה.
‫-תישארי כאן. זה לא ייקח הרבה זמן. ‫-לא, אני באה איתך.
‫כמה אפשר לקבל על האוטו?
‫אלף דולר.
‫ואתה יכול לקבל את אלה...
‫בחינם.
‫אבל צריך להשתמש בהם קודם כל בדלהי,
‫ואז לשלוח אותם ללקנאו, ‫להשתמש בהם שם, לשלוח לקטמנדו,
‫ואז להשמיד, בסדר?
‫בסדר. דיפש נאייר?
‫ויש לי אבן יקרה. ‫לנו יש אבן שאנחנו צריכים למכור.
‫-האיכות טובה. ‫-אני מכיר מישהו.
‫חכה. אפשר שנדבר רגע?
‫-בסדר. אני יוצא. ‫-תודה.
‫אני צריך לעשות כמה טלפונים.
‫-איפה האוטו? ‫-אה, כן.
‫הוא ברחוב. ליד "בנק הודו".
‫-למה אנחנו מוכרים את האבנים? ‫-אבן אחת.
‫צריך כסף להוצאות מחיה.
‫-מה עם הכסף עבור האוטו? ‫-אלף דולר?
‫-מי האיש הזה? ‫-הוא בסדר. הוא בסדר.
‫האבן אצלך?
‫כן.
‫תודה.
‫כן, גברתי. תני לי אותה, בבקשה.
‫זה יהלום.
‫זאת חתיכה יקרה מדי בשבילי.
‫-מה הוא אומר? ‫-הוא אמר ש...
‫אין לו קונה בשביל זה.
‫זה שווה יותר ממאה אלף דולר.
‫-אין לי מי שיקנה את זה. ‫-טוב.
‫תודה.
‫קחי בזהירות.
‫תודה. רק רגע.
‫איפה הסתרת את היהלומים? ‫בשמלה או בז'קט?
‫תנחש.
‫בשמלה.
‫יפה.
‫איפה?
‫נסה למצוא אותם.
‫קר.
‫קר מאוד.
‫חם.
‫את לא חושבת שכדאי להסתיר אותם ‫במקום בטוח יותר?
‫למשל?
‫בארנק שלי?
‫אתה עלול לאבד אותו.
‫אני לא אאבד את השמלה שלי.
‫וקל לעקוב אחריה. ‫היא בצבע צהוב זוהר.
‫אתה תשים לב אם אני אפשוט אותה.
‫ייתכן שהבריטית הנעדרת נמצאת בנפאל
‫תראי.
‫תוכנית טובה.
‫יצרתי קשר ‫עם הקונסוליה הבריטית בפקיסטן,
‫ודרשתי את מעורבותם.
‫נשמע שהוא רוצה אותך בחזרה.
‫אני לא אחזור לשם לעולם.
‫בת כמה היית כשעזבת את פקיסטן?
‫הייתי בת 12.
‫זה בטח היה קשה.
‫בפקיסטן היה בסדר.
‫רק כשהגענו לאנגליה ‫הכול התחיל להתקלקל.
‫תגיד, אפשר לקבל קצת כסף?
‫למה?
‫אני רוצה לקנות טלפון.
‫כמה זה אמור לעלות?
‫פשוט תן לי 500 ‫ממה שקיבלנו על האוטו.
‫-אם תצטרכי תעודה, תשתמשי בזאת. ‫-תודה.
‫אפשר לקבל גם את הדרכון הבריטי שלי?
‫אל תדאג, אני לא מתכוונת לברוח.
‫איפה אנחנו?
‫אני לא יודע.
‫יש לנו עוד שמונה שעות בערך ‫עד שנגיע לגואה.
‫הודו כל כך גדולה.
‫יש בה כל כך הרבה אנשים.
‫מיליארד איש.
‫כל אחד מהם חי את חייו בעולם משלו.
‫מקום מושלם ללכת בו לאיבוד.
‫אנחנו כמו שתי מחטים ‫בערימת השחת ההודית שלנו.
‫-אני גוועת ברעב. ‫-כן?
‫אולי נאכל משהו?
‫כן. תישארי כאן, אלך לשכור מכונית.
‫-שלום. ‫-היי.
‫אני רוצה לשכור ג'יפ.
‫-לכמה זמן? ‫-לשבועיים.
‫-אבל אולי אני אאריך את התקופה. ‫-אין בעיה.
‫-אפשר לקבל רישיון, בבקשה? ‫-בטח.
‫תודה.
‫טוב, אז מי אתה היום?
‫-ג'טינדר שאה. ‫-תשובה נכונה.
‫-זה חדש. ‫-כן.
‫אני מתה להיכנס כבר לים ולשחות.
‫אולי נצלול? אני מתה על צלילה.
‫-יש לי וידוי. ‫-מה?
‫אני לא יודע לשחות.
‫-לא. ‫-כן.
‫-לא. ‫-לא יודע.
‫-באמת? ‫-אבל את יכולה ללמד אותי.
‫כן, אני אלמד אותך. ‫אני אלמד אותך לשחות.
‫-היי, תודה. ‫-תודה רבה.
‫סלט אבוקדו, והחביתה שלך.
‫-תודה רבה. ‫-תודה רבה.
‫אנחנו מחפשים מקום לינה.
‫איפה כדאי להתחיל?
‫לכמה זמן?
‫לא יודע. אולי לכל החורף?
‫אם אתם מחפשים לטווח ארוך, ‫למריה יש הרבה הצעות.
‫היא נמצאת שם, ‫בחנות התכשיטים על החוף.
‫אבל לפחות שלושה חודשים.
‫-תודה. ‫-תודה.
‫נשמע מושלם.
‫-רוצה? ‫-לא.
‫זה טעים.
‫-היי. ‫-אפשר לקבל את המפתחות?
‫-הם באו לראות את הבית. ‫-בבקשה.
‫תודה.
‫כן. בואו תיכנסו.
‫מכאן רואים נוף יפה.
‫זאת פינת האוכל שלכם.
‫זה המטבח.
‫-ואלה המפתחות שלכם. ‫-תודה.
‫אם תצטרכו משהו, אני כאן. ‫שיהיה לכם יום נעים.
‫-תודה רבה. ‫-נתראה.
‫בוא, אני אתן לך ביס.
‫זה כואב?
‫מה השם האמיתי שלך?
‫אסיף.
‫לא נכון.
‫-זהירות! ‫-לעזאזל. אל תעשה את זה.
‫אל תעשה את זה.
‫אתה בא לשחות איתי? ‫אני יכולה ללמד אותך.
‫מחר. אני מבטיח.
‫טוב. מחר.
‫-בוא! ‫-הייתי בא, אבל...
‫סמירה?
‫סמירה!
‫סליחה.
‫-כמה זה עולה? ‫-שלושים וחמישה.
‫הלו?
‫אני מצטערת.
‫באמת?
‫אתה יכול לחזור. ‫אף אחד לא יודע מי אתה.
‫אני לא יכולה.
‫תודה על ה-5,000.
‫אני אתגעגע אליך.
‫אם תצטרכי משהו, תתקשרי אליי.
‫תרגום כותרות ‫גליה וורגן